Vi har en!
Jeg er forelsket.
Se til de sårede!
Se, om I kan finde en havfrue, der er i live.
Kom! Hjælp til!
Godt klaret, sømand.
Så I det, alle sammen?
Jeg gør det nemlig ikke igen.
Tilbage til skibet. Vi søger i ly i en vig. Nu.
- Du milde. Er det... - En havfrue.
- Glem nu denne galskab. - Det kan jeg ikke.
Har du nogensinde gået på stranden
og set tilbage på dine spor i sandet?
Sådan har jeg det, men fodsporene er foran mig.
- Fodsporet, må det være. - Skumtopbugten, sir.
Vi må af sted.
Vi rejser til fods. Gibbs, jeg skal have en kurs.
- Jamen mændene. - De er allerede døde.
- De lyder ikke døde. - Ikke det?
Jeg kan kun høre mågerne bygge rede.
Hvad er det, De hører, hr. Groves?
Havmåger...der bygger rede.
- Intet andet. - Kursen, Gibbs?
Du milde skaber!
Din knold eller min kurs.
Jeg er ligeglad.
Alle mand, fremad!
- Nu er det dig, Sparrow. - Var det virkelig nødvendigt?
Du skal ikke vide, hvor mit skib ligger.
- Jeg er en forsigtig mand. - Også jeg.
Først vil jeg finde...
...Ponce de Leóns skib.
Hvorfor er det lige, hun skal med?
Tårer holder sig ikke. De skal være friske.
Hvordan er det nu, ritualet er?
Vand fra Kilden og en havfrues tåre?
Og to sølvkalke.
En kop med en tåre og en uden.
En med en tåre og vand i begge to.
Det er ret indviklet, ikke?
Der er vand i dem begge to. En tåre i den ene.
Den, der drikker vandet med tåren,
får alle årene fra den anden.
Hvor mange år?
Alle de år, de har levet
og kunne have levet, hvis skæbnen havde været venligere.
Præst.
Hvis det mod al forventning ikke skulle gå mig godt,
vil jeg gerne lige sige,
at jeg er klar til at tro på hvad som helst,
så jeg kan komme ind det sted,
hvor alle dydsmønstrene ender. Er du med?
Det har vi et ord for. Du kan konvertere.
Jeg tænkte nu mere, hvis der blev behov for det.
Kvartermester!
Hun kan ikke trække vejret!
- Hun har vand. - Hun har brug for luft!
- Luk den op. - Hun slipper væk.
- I slår hende ihjel! - Jeg støtter missionærstillingen.
Kan du se?
Videre.
Det tænkte jeg nok. Den vej duer ikke.
Det er den rette vej, ikke?
Jo, men vi burde gå østenom.
Så kommer vi væk fra kalkene.
- Så går vi tilbage. - Der er ikke tid.
Du ville partout have havfruen med.
- Mytteriet hjalp ikke. - Du går som en pige.
- Det ved du alt om. - Nogen må fortsætte.
Skal vi dele os?
Mener du springe i? Det glæder jeg mig til at se.
Sparrow gør det. Find skibet, og få fat i kalkene.
Hvorfor tror du, han kommer tilbage?
Ja, hvorfor tror du, han kommer tilbage?
Vi kan ikke stole på ham. Jeg gør det.
Hun gør det.
Hvor langt er der til Kilden?
Tiden er ved at rinde ud.
Efter en dags vandring langs floden
kommer man til nogle vandhuller. Så er man tæt på.
Du springer i.
Jeg vidste, det ville ende sådan.
Kender I den følelse, man kan få et højt sted?
En pludselig trang til at springe?
Den har jeg ikke.
Jeg har brug for de kalke.
Skyd. Så slipper jeg for faldet.
Du gør det og vender tilbage...
...eller jeg dræber hende.
Du dræber da ikke din egen datter.
Kvartermester, giv mig seks pistoler til,
og fjern kuglerne fra alle undtagen to
uden at sige, hvilke to det er.
De får lov til at vælge, hr. Sparrow.
Nej.
- Ja. - Er De sikker?
Ja, selvfølgelig.
Igen.
Hold op. De er ikke engang ladt.
Igen.
Hvis du så gerne vil dræbe hende,
- så lad hende dog springe. - Hvad?!
Hvis du gør det og dør,
får hun chancen.
Igen?
Hvis jeg springer, overlever jeg så?
Dukken.
- Ja, nu overlever du. - Sådan noget bavl! Jeg gør det!
Våd. Våd igen.
Vi fortsætter. Stik nord til Kilden.
Snedigt, far.
Du vidste, hvilke pistoler der var ladt, ikke?
Selvfølgelig, min egen.
Det ville være rart at have et kort nu.
Eller et skib.
Stop! Stå helt stille.
Du må ikke lade den røre ved din hud.
Må en ældre mand nu ikke have en hobby?
Hvorfor stopper I? Videre!
I kan sove, når I er døde.
Kom så!
Lykken bliver ved med at tilsmile os.
Santiago.
Ponce de Leóns berømte skib.
Der er ikke nogen.
Godt så.
Vi må ikke stoppe.
Du skal gå.
Det kan jeg ikke.
Gå eller dø.
Læg armene om mig.
- Jeg beder ikke om hjælp. - Men du har brug for det.
- Vi har travlt, ikke sandt? - Du må ikke sakke agterud.
Bliv der, til jeg siger til.
Hvilken skønhed.
Du er da en af Guds egne skabninger,
Og ikke en efterkommer af de mørke væsener,
der ikke kunne søge tilflugt på arken.
En så umådelig skønhed...
...og dog dødbringende.
- Dødbringende? Nej. - Du angreb mig.
Nej. Du er anderledes.
Anderledes?
Er du ikke? Du beskytter.
Du skubbede mig i sikkerhed.
- Kan du se Kilden? - Nej, men vi er tæt på.
Kom med væsenet. Dæk dets hoved til.
Hun har et navn!
Lad høre.
Hun hedder Syrena.
Ponce de León.
Hvis 40 sørøvere drømte i 40 nætter om skatte,
kunne det ikke måle sig med indholdet i dette rum.
Dig.
- Dig. - Nej...
- ...dig. - Jeg kom først.
- Hvad laver du her? - Sortskæg har sendt mig.
- Og du? - Henter sølvkalke
- til min kongelige lensherre. - Gider du lige!
Tilbage! Vi må skabe ligevægt!
Hele skibet skrider ned!
Godt.
Hvad, hvis vi begge valgte en ting, der vejer nogenlunde det samme?
Læg den tilbage!
Vi rører ikke ved noget!
Hvad med det?
Kalkene.
Hov! Hvorfor må du se først?
Fint, så!
Sammen.
Sten.
Spanierne.
De er foran os, kammerat.
Jeg kigger på kortet. Hvis det er, hvad jeg frygter...
Hvorfor mon de har efterladt det?
Rør ikke ved kortet.
De kender vejen.
Men jeg kan se, hvor de sandsynligvis slår lejr.
Gibbs, jeg skulle lige til at få dig ud af fængslet.
Du stjal mit kort.
Godt. Lad os komme af sted.
Havfruer.
Pas på. De vandhuller er dybe.
Hvis hun undslipper, er alt tabt. Kvartermester.
Se... Se!
Bundet fast til en pæl for at dø i solen.
Kun halvt i vandet. Ikke nok til at leve,
men lige nok til at få en langsom død.
Tænk over det.
Dit folk er blevet myrdet for at høste deres tårer.
Syrena, vil du ikke græde?
Alle dør. Selv dig.
- Snart, har jeg hørt. - Lyt...
Lyt.
Kan du ikke høre dine søstre skrige?
Kan du ikke høre dem?
Vi skal kun bruge en enkel tåre.
Nedrige utyske!
Hug fingrene af hende!
Skær tårerne ud bag hendes øjne.
Hvad siger du til dette?
Måske ombestemmer hun sig, når solen stiger op.
Ja, hun brænder, men jeg kan ikke vente på solen.
Måske skulle vi lave et bål.
- Nej. - Du skal ikke udfordre mig, præst.
- Du skal ikke torturere hende. - Vi skal kun bruge en tåre.
Jeg flår hende for samtlige skæl, hvis jeg vil.
Hvis det ikke behager dig, så bed en bøn.
Jeg tog fejl. Ikke alle sjæle kan reddes. Din kan ikke.
Se, min herre. En mand, der før var stærk i troen.
Det "utyske" er langt bedre end dig.
Betyder hun noget for dig?
Du er glad for hende.
Benægt ikke det åbenlyse.
Spørgsmålet er...
Er hun glad for dig?
Det er hun ved gud! Heldet er med os.
Få en tåre frem,
eller se denne arme stakkel dø.
Hvis du kunne få en tåre frem,
ville jeg være taknemmelig.
Bedrøvelse, ja,
- men ingen sorg...endnu. - Ikke ved din hånd!
Tiden og tidevandet venter ikke. Kvartermester.
Ja, havfruer er hårde.
Alle til hobe.
Bind hende som de andre. Og få det der væk.
- Er du sikker? - Ja.
Jeg er kvinde. Det er hun også.
Hvad pønser du på, Jack? Slutter du dig til Barbossa?
Der er en pige...
... et hunkønsvæsen af det modsatte køn.
- Hvornår er der ikke det? - Måske skulle jeg sige "ungmø".
Vil du redde en ungmø? Den var ny.
Ja, men jeg har måske såret førnævnte ungmø
- for mange måner siden. - Spyt så ud.
Gibbs, det er kvinden fra Sevilla.
Du foregav at elske hende, og så skred du og knuste hendes hjerte.
Værre endnu. Jeg har måske, om end kortvarigt må jeg understrege...
- ...haft fornemmelser. - Fornemmelser?
- Fornemmelser. - Mener du følelser?
Ikke helt følelser. Mere...
Godt, så følelser, for pokker da.
Og så forlod du hende. Hvor usselt.
Tak.
Usynlighed frem for styrke.
Jeg klarer resten med tanke på din tilstand.
Du har ikke termitter, vel?
Tak for din omtanke,
men jeg holder dig altså med selskab.
Vent her, kaptajnløjtnant. Vent på mit signal.
Der. Ham der. Det er lederen.
Husk hans telt, for det er der...
Nej, vent. Ved gud... Det må være dem lige der.
Dit sværd lugter mystisk.
Ja. Gift fra gifttudsers indre.
Den mindste flænge dræber en på få minutter.
Er du sød at pege det den anden vej?
Jeg kan ikke lide tudser.
- Hvad laver du? - Planlægger en flugtvej.
- Ville du ikke gøre det? - Jo.
Men sommetider improviserer jeg bare.
Hvad nu?
Vi spadserer ud stille og roligt.
Som om vi hører til.
- Undskyld, Syrena. - Philip, du er i live.
- Ja. - Du kom tilbage efter mig.
Hvorfor?
Du er anderledes. Er du ikke?
Kender du ikke til godhed... medfølelse?
Tårer af sorg... aldrig.
Havfruer er for hårdhudede til det.
Men glædestårer...
De skulle også have mere kraft.
Syrena, jeg sværger på, at jeg intet havde med det at gøre.
Slip hende fri. Du har ikke brug for hende nu.
Slippe hende fri? Nej.
Bind hende fast. Vi efterlader hende.
Hvordan fungerer flugtvejen?
Nu har du chancen for at improvisere.
Jeg forsøger.
Måske kan jeg få en hånd fri.
Du har en kniv. Glimrende.
Bedre.
Sådan et vil jeg have.
Skål for hævnen. Sød og ren.
- Hævn? - Hold nu op, Hector.
Hvis du ville have kalkene,
havde du set, at de var borte og væk.
Du lå på lur...efter Sortskæg.
Kong George. Kapergast. Paryk.
De billige teaterfiduser
- hopper jeg ikke på. - Du var der ikke den nat.
- Da Perlen forliste. - Blev taget, ikke forliste.
Vi var ud for Hispaniolas kyst, da vi blev angrebet.
Uden provokation, uden advarsel, uden tilbud om forhandling.
Kanonilden regnede ned over os.
Søen under Perlen begyndte at rejse sig.
Perlen gyngede og girede voldsomt.
Hver en planke, hver en ræling,
hver en rundholt begyndte at knage.
Riggen var blevet levende.
Vort eget skib vendte sig mod os
snoede sig omkring besætningen som slanger.
Og omkring mit ben.
Men mine arme var fri, og jeg havde mit sværd.
Jeg er herre over mit skib. Ikke Sortskæg.
Jeg er herre over min skæbne. Ikke Sortskæg.
Så jeg gjorde det nødvendige.
Jeg overlevede.
Så du er altså ikke ude efter Kilden.
Jeg bryder mig ikke om Kong George
eller røverhistorier, der giver håb om helbredte lemmer.
Men jeg ville give min venstre arm for at få ram på Sortskæg.
- Ikke din højre? - Jeg skal bruge min gode arm
til at bore mit forgiftede blad gennem hans hjerte.
Jeg skal sørge for, at du får chancen.
Fangen flygter!
Han flygter! Spred jer! Find ham!
Af sted!
Indstil skydningen! Jeg vil have ham levende!
Jeg gik ud fra, det var signalet.
- Af sted! Klar til at rykke ud! - Fjenden er snart over os.
Det gør mig ondt med kalkene, men jeg har en aftale.
- Jeg går ikke tilbage. - Det skal du heller ikke.
- En lille en? - Vi drikker ved Kilden.
Hvorfor skal du altid pege noget stift mod mig?
Har du kalkene med, Sparrow?
Ja!
- Jeg ser, du har en ven med. - Ja.
Og den etbenede er tæt på, ikke?
Jo.
Før jeg giver dig dem, har jeg et par betingelser.
- Sig frem. - For det første...
Jeg vil have mit kompas tilbage. Nej, det er for det andet.
Først skal du give mig dit ord på,
at du ikke gør Angelica fortræd.
Jeg giver ikke løfter til folk som dig.
Men det koster mig intet at indrømme,
at hun aldrig har været i fare.
For det andet, tidligere for det første,
vil jeg have mit kompas tilbage.
Kom nu. Jeg har fortjent det.
Er du klar over, hvor svært det var at fange det svin?
Ikke det store. Det firbenede.
Tak. Og for det tredje, hr. Skæg,
hænder det, om end ikke ofte,
at jeg reflekterer over mine grufulde misgerninger,
hvoraf den værste er min elendige opførsel over for hr. Gibbs,
- min trofaste førstestyrmand. - Ja! Nu, du siger det...
Jeg efterlod ham i fængslet. Det rørte mig ikke.
Det gør det stadigvæk ikke. Men du må slippe ham fri.
- Var det alt? - Det tror jeg nok.
Skynd dig. Ellers løber grisen, og så får vi ikke de kalke.
Jack, hvis det ikke gør noget...
Top!
Slip svinet fri.
Hvis det ikke gør noget, kunne jeg følge med og...
Det viser vej til friheden.
Jeg var sikker på, det var heromkring et sted.
Vi må ikke stoppe.
Den ender her.
Ender...her.
Den ender her.
Jeg tror ikke, du ved, hvor du er.
Man siger, at rejsen er vigtigere end målet.
Kalkene, tak.
Tilbage.
Jack,
har du nogensinde
med dine egne øjne set Ungdommens Kilde?
Vil du godt lige gentage spørgsmålet?
Kvartermester.
Vent...!
"Aqua de Vida."
Hr. Scrum...
- Vil De være så venlig? - Junker?
Hvor er den smuk.
Sparrow, jeg smager vandet som den første!
Far.
Den etbenede mand.
- Du viste ham vej. - Kunne jeg finde på det?
Edward Teach!
For forbrydelser begået i rum sø
og med den myndighed, der er mig bevilget af Hans Majestæt, Kongen,
samt med en stor portion personlig tilfredsstillelse
overlader jeg Dem hermed i rettens varetægt
og erklærer Dem for min fange.
Er min tørn forbi?
Disse forbrydelser omfatter, men begrænser sig ikke til pirateri, landsforræderi,
mord, tortur af den grusommeste slags,
deriblandt det brutale tyveri af et brugt, vindskævt, behåret højreben.
Vover du at udfordre dette sværd?
Så langt fra dit skib? Ja.
Ja. Det er skæbnens kølige pust, jeg mærker ned ad min nakke.
Men jeg vil ved gud tage den sidste kamp med.
Dræb dem alle!
Vent nu lige lidt!
Jeg vil lige have en ting på det rene.
I kæmper altså mod dem,
og de kæmper mod jer.
Kun fordi han vil slå ham ihjel?
Hvor er fornuften i det? Netop.
Jeg siger: Lad dem bekæmpe hinanden, mens vi
ser på og tager en lille en. Vi kan jo indgå væddemål.
Ja.
- Dræb dem! - Ingen nåde!
Væk med dig!
Scrum, kalkene!
Og tåren! Kom!
Kom med den. Tåren. Dygtig dreng.
Jeg er mere bange for hende end for dig.
Kom med den. Dygtig dreng.
- Kalkene, tak. - Beklager, Jack.
Jeg skal bruge år. Og nu tager jeg til takke med dine.
Herre, du tager hende ikke.
Hvis du har taget hende, giver du hende tilbage.
Giv hende tilbage.
Gør det nu.
Jeg troede, skæbnen var en hårdere modstander.
Jeg vil ikke se det smil, mens jeg hugger dig ned.
Se dig omkring, Edward Teach.
Dette land indlemmes hermed i
hans majestæt, Kong Georges prægtige...
Tag notat af den mands tapperhed.
Señorita, kalkene, por favor.
Kun Gud kan give evigt liv... Ikke dette hedenske vand.
Udslet dette bespottelige tempel.
Kilden!
Du er et fjols.
Du søger det, kun skæbnen kan levere.
Skæbnen? Skæbnen rummer lys nok til at se,
men mørke nok til at gøre blind.
Hvad er det for noget djævelskab?
- For Perlen. - Hvad er det, du har gjort?!
Angelica! Nej! Det er gift!
Jeg er ikke dum nok til at kæmpe mod Sortskæg
uden at have en giftig fordel.
Jeg gør krav på Sortskægs skib og besætning
og dette sværd som erstatning for mit manglende ben.
Lad ikke min tåre gå til spilde.
Drik den. Den har tåren.
Du skal drikke den anden.
Jeg kan ikke redde jer begge. En af jer må ofre sig.
Tag den, far, for din sjæl.
Kaptajn Teach, hun dør. Du må redde din datter.
Tager den her liv?
Rummer den her tåren og giver liv?
Ja, skynd dig!
Angelica... red mig, mit barn.
Jeg elsker dig, far.
Vent nu lidt.
Jeg tror faktisk, det var lige omvendt.
Det her bæger havde tåren i. Det andet havde ikke.
Din fupmager!
- Satan! - Far!
Dit svin! Hvor kunne du?
Din far har reddet dig.
Nu får hans sjæl måske frelse.
Du er såret.
Kun i mit legeme.
Mit sind er fredfyldt takket være dig.
- Mig? - Ja.
Jeg var vildfaren.
Vinden, søen...
De burde gøre en mand stærk i troen.
Men kun du kan gøre det for mig.
Philip, jeg kan redde dig.
Du skal bare spørge.
- Jeg søger blot en ting. - Hvad er det?
Tilgivelse.
Hvis det ikke var for mig, var du aldrig blevet fanget.
Spørg.
Tilgiver du mig?
Jeg hader dig.
Ham, der reddede dit liv?
De år, jeg har fået, er stjålet fra min egen far.
Jeg hjalp bare Sortskæg med at gøre det, enhver far burde have gjort.
Du er ond og dum.
En pistol, et skud.
Så jeg slipper for at sulte ihjel?
Du er ikke til at stole på, skat.
Og det er en befærdet handelsrute.
Du kan give signal til et skib.
Du kan også tage kuglen som en mand, som man siger.
Hvordan skal jeg komme fri?
Du vristede dig fri for en halv time siden
og ventede på det rette øjeblik at slå til.
Indrøm det, Jack.
- Du elsker mig stadigvæk. - Hvis du havde en søster og en hund,
ville jeg vælge hunden.
Skat! Der er en kiste med ædelstene,
der kan give magt over vind og sø.
- Det er noget, du finder på. - Vent!
Jeg venter barn. Dit.
Mig bekendt har vi ikke...
- Du var fuld. - Så fuld har jeg faktisk aldrig været.
Vent!
Der er noget, jeg vil sige til dig.
Noget, jeg har villet sige, siden vi mødtes første gang.
Så sig frem.
Jeg elsker dig.
Det gør jeg også.
Det har jeg altid gjort. Det vil jeg altid gøre.
Jeg må af sted.
Det er ikke forbi!
Forbier!
Hævnen er min!
Sir...
Vi fandt den her under dæk.
Alle mand, op i vinden!
Kom i sving, forbistrede kakerlakker!
Kronen har været god mod mig.
Men nu, ved havets og himlens guder...
...sæt kurs mod Tortuga!
Gibbs, din usle, fordrukne søulk! Du klarede den!
Ja!
Og vi har vist tjent
- på vort fælles foretagende. - Fryd dig ved synet.
Kompasset førte mig direkte derud.
Hvad med Sortskægs mænd?
Jeg brugte den manøvre, vi udviklede til fuldkommenhed i Ny Guinea.
Det var en skam at efterlade en hel flåde.
I allerhøjeste grad.
Jeg hader den abe.
Perlen... Har du nogen anelse om, hvordan vi får hende ud?
Vi skal bruge en armbrøst, et timeglas, tre geder...
En af os skal lære at spille trompet, mens den anden gør sådan her.
- Jeg kender en mand, der har en ged. - Godt. Jeg kan gøre sådan her.
Jack, jeg må spørge.
Du havde kalkene, vandet, tåren...
Du kunne måske have fået evigt liv.
Kilden er en prøvelse, Gibbs.
Men man skal ikke kende sit sidste øjeblik.
Hver en stump af ens væsen
skal være åbent for det uendelige mysterium.
Og hvem siger, jeg ikke lever evigt?
Ungdommens Kildes opdager.
Jeg har intet at skulle have sagt.
Jeg er og bliver en sørøver.
Er du med?
PIRATES OF THE CARIBBEAN I UKENDT FARVAND
Oversat af Lasse Schmidt Dansk Video Tekst